ISTOČNA PALATA, ZAPADNA PALATA
MUŠKI WC
Hej, gde stanuješ?
26 Bei Hai ulica.
- Gde radiš? - U časopisu "Turizam".
- Gde je to. - Ulica Hai 7.
Tvoja dokumenta ?
- Da li je tvoj bicikl napolju ? - Da.
- To su tvoji dokumenti ? - Da.
To je sve. Možeš da ideš.
Stoj !
Vrati se nazad !
Ne mrdaj. Gledam te.
- Nisam ništa uradio. - Ćuti!
Stoj ovde.
Kreni.
Hajde. Brže.
U liniju. Da se niko nije mrdnuo
Vidi ove nakaze, muško, žensko, ko bi ga znao.
Došli su ovde da se nađu, mali pederi.
Treba da vas je sramota.
Vidi samo ovog klovna.
Čučni dole.
I ti.
Ideš negde?
Evo, ovo će te naučiti.
Miran dole.
Ostavi ga na miru. Ustani.
On voli da ga tuku.
Opet si se vratio.
Sećaš se tvoje kazne?
Šamaraj sam sebe.
Upozoren si. Hajde, jedan...
Dva, jače.
Tri, četiri....
Čučni ovamo.
Dođi ovamo.
Ne opet. Jesi li ti sišao s uma?
U tvojim godinama. Odvratno!
Hoćeš da ja nazovem tvoju kancelariju?
Ne. Neću više.
Čučni dole pola sata.
A ti?
Ko si ti?
Samo prolaznik?
Ne.
Trebalo bi da se stidiš samog sebe.
Pođi sa mnom.
Požuri.
A sad se čistite.
Društveni talog.
Ko je ovo?
Pravi heroj. Ukrao je torbicu.
Odakle si ti?
Hebei.
Imaš li Isprave?
Ne.
Imaš sreće. Vaš je.
Mi ćemo ga srediti.
Dobro, ja idem.
Na ruke: gdin SHI XIAOUNHUA
"Mojoj ljubavi, A Lan"
Čekaj minut.
Šta je?
Znaš ti šta ja mislim.
Ne, ne znam.
Šta radiš ovde?
Pišam.
Ne, gledao si mene.
Nisam. Šta ti imaš da kriješ, uostalom?
Ne pokušavaj sa mnom tvoje prljave trikove.
Šta se dešava?
Ko se igra prljavih trikova?
Pustiću te danas,
ali bolje bi ti bilo da se pripaziš...
Zašto?
Šta je on uradio?
Mali skote, nisi platio.
Sledeći put ću te zakucati. Neću zaboraviti
Čudne ptičice muvaju se ovde.
Ti si baš pun žuči.
Usudio si se da se vratiš ovamo?
Kako se zoveš?
A Lan, je li tako?
Prati me.
Šta je tako smešno?
Nećeš se još dugo smejati.
Stoj! Hej, ti. Stoj!
POLICIJA U PARKU
Čučni.
Xiao Shi, da li me čuješ?
Glasno i jasno.
Da li si pokupio nekog?
Samo jednog. Drugi je nenormalan.
Redovan?
Ako imaš problema, samo nazovi, važi?
U redu, šefe.
Ja ću biti napolju neko vreme.
Da, gospodine.
Čučni dole.
Skroz dole.
Pored zida.
Šta je sad?
Pa?
Već si se umorio?
Zar se ne stidiš?
Okreni se.
Tražio sam te. Gde si bio?
Hej, odgovori mi.
Nisam razumeo.
Šta nisi razumeo?
Zašto si me tražio?
Stvarno?
Ko ti je rekao da sedneš dole?
Ovo je već bolje.
Radićeš kako ja kažem.
Da li si spreman da pričaš?
Nema žurbe. Ja sam noćas dežuran.
Ja sam gej.
Nastavi.
Došao sam u ovaj park da se nađem s prijateljima.
Zašto?
Ovde se svi skupljamo u ovom gradu.
U ovom parku?
Ovde je lako biti zajedno.
Počelo je da te boli, zar ne?
Nastavi. Šta si radio ovde?
Imam puno prijatelja.
Šraf,
Kicoš,
Zumbul,
i mnogi drugi.
Naravno, to su samo nadimci.
Pošto se sretnemo u parku,
nađemo neko pusto mesto
Nastavi.
Jednom sam bio u bolnici.
Pokušali su da me izleče.
Naterali su me da gledam strejt video trake
dok jedem moju omiljenu hranu.
Onda su me hranili gorkim stvarima dok sam gledao gej filmove.
Nije uspelo.
Naravno, ja nisam hteo da idem tamo.
Naterali su me.
Nisam te to pitao.
Oženjen sam.
Oženjen?
Znam da to nije dobro, naročito nije za nju.
U mom krugu,
svi znaju da sam oženjen.
Oni me preziru.
Da li tvoja žena zna?
Odgovori mi.
Šta?
Da li ona zna za tvoje smrdljive navike?
Govori.
U srednjoj školi,
bila je jedna devojka...
Ona je bila lepa.
Sećam se njene bele bluze,
njenih crnih sandala.
Ona nije imala porodicu.
Njen nadimak bio je "Bus".
zato što svi mogli da je vozaju.
Kasniš. Idi u tvoju klupu.
Da li si se zaista oženio?
S kim?
Moja prvi ljubavnik bio je iz mog razreda.
Hajde, nastavi.
Bio je veoma lep i snažan.
Šta?
On je bio snažan.
U školi me je on štitio.
Prvi put, bili smo u njegovoj kući.
Pričali smo o devojkama iz škole i o "Busu".
Njemu se digao, i meni se isto digao.
Onda smo uradili ono.
Rekao sam da sam ja devojka.
Šta ti radiš?
Ja sam devojka.
Ne, šta je tvoj posao.
- Moj posao? - Da.
Ja sam pisac.
Sad sam shvatio.
To sve objašnjava.
Nastavi.
Rekao sam mu da ću ja biti devojka,
da sam ja Bus.
Ustvari, ja sam zaista mislio da sam ja Bus.
Odmah sam osetio nešto drugo
u očima mog ljubavnika.
Mogao je da me tuče... da viče na mene...
Mogao je da radi šta god poželi.
Sve dok je on srećan, i ja sam srećan.
Hteo sam da plačem ali nisam mogao.
U zoru se spustila magla.
Bilo je hladno.
Odjednom su ptice počele da pevaju u šumi,
i ja sam shvatio da sam živ.
Budalaštine!
Ti si lud.
Gde misliš da si ti? Oladi!
Znaš li ti šta si ti? Prezren!
Ja sam oduvek bio ovakav.
Još od detinjstva?
Hajde, pričaj mi o tom.
Sećam se jedne slike iz mog detinjstva.
Kad sam bio mali, živeli smo u radničkom domu.
Moja porodica bila je jako siromašna.
Moja majka je šila odeću.
Jedini zvuk u sobi bila je šivaća mašina moja majke.
i tika-taka starog sata.
Čekao sam da on izbije sate.
Kad mi je bilo sedamnaest godina,
Napustio sam srednju školu.
Svako mora da sledi svoj put.
Moja majka se ponovo udala posle deset godina udovištva.
Moj očuh nas je odveo da živimo s rudarima.
Tamo sam upoznao tog čoveka,
šefa trpezarije.
Kupovao sam bonove za obroke od njega.
Odveo me je u njegovu sobu.
Pričali smo o devojkama a on me je pipao.
Zadovoljio sam ga
ali on mi nikad ništa nije dao zauzvrat.
Pozvao me je na doček Nove godine
da ne budem sam.
To mi je zvučalo bolje nego da ostanem kod kuće
s mojim očuhom.
Tako da sam prihvatio i otišao.
Peškiru.
Nakazo.
Da te je sramota! Gadiš mi se!
Pederu.
Nisam mogao da verujem da sam bio prebijen.
Bolelo me je celo telo.
Ali to je bilo istina.
Cipele su mi prokisle i moja stopala bila su hladna.
Odjednom sam bio svestan
koliko sam puno patio u životu.
Bilo bi bolje da se nikad nisam ni rodio.
Ali ova vrsta iskustva čini život vrednim življenja.
U drevna vremena...
U drevna vremena, bio jednom jedan stražar,
imao je veliku bradu i guste obrve
i prodoran pogled.
On je bio ogroman,
visok preko tri metra.
Dok je patrolirao na gradskim zidinama,
uhvatio je lopova.
Stavio joj je lance oko vrata.
Ta žena je bila vitka i nežna
kao ćerka kralja zmajeva.
Mogao je da je baci u zatvor
gde bi ona bila mučena i osuđena na smrt.
Ili bi on mogao da joj skine lance i pusti je da ode.
U prvom slučaju,
on bi je poslao u sigurnu smrt.
U drugom,
on bi je zadržao za sebe.
Ja volim stražareve ruke.
i meku, svilenu kosu koju on miluje.
Tako surove,
ali tako nežne.
Kao lotosov cvet
koji cveta usred lanaca.
One glade moje lice
Voleo bih da imam njegove ruke.
A tvoje?
Pokaži mi tvoje ruke.
Podigni ih.
Višlje.
Šta nije u redu?
Imaš lepe ruke.
Šta će ti neke druge?
Odgovori mi.
To je bilo kad sam počeo da pišem.
Naravno, skoro da sam to zaboravio.
Ti si pisac.
Šta ti pišeš?
Posle svega tog, morao sam da pišem.
Ali ja bih mogao da pišem samo o lažnim i rđavim životima.
Zar ti još ne znaš šta znači rđavo?
Blago tebi.
Grešiš.
Ono što ja pišem je možda rđavo ali nisam ja.
Jesi li ti lud?
Zar si zaboravio gde si?
Promašio si temu.
Sedi dole.
Sve priče koje pišem u magazinu
jesu komplikovane ljubavne priče
gde su muške i ženske uloge obrnute.
Ali to nije ono što bi ja stvarno voleo da pišem.
Jednog dana napisaću knjigu o meni.
Ali najpre hoću da živim.
Ti si toliko zbunjen, a to mene iscrpljuje.
Pre nekoliko godina upoznao sam učitelja.
Ženu?
Ne, muškarca.
Naravno.
To je bio divan dan.
Osećao sam se sjajno.
Šetao sam se s mojim prijateljima Manzi i Lili
kad sam ga video.
On je bio jako lep.
Upoznao sam puno lepih muškaraca,
- inače, ni Manzi i Lili nisu ouopšte loši -
ali ovaj momak oborio me je s nogu.
Gledao sam ga dok je prolazio
Znao sam da se i ja njemu sviđam.
Bili ste potpuni neznanci.
Kako si znao da je on isti kao ti?
Po njegovom pogledu.
Ja mogu odmah da kažem.
Ali nisu mene njegove oči najviše zanele,
nego njegove ruke.
Zamišljam da je on imao veoma male bele ruke
s tankim prstima.
Ne.
Bile su velike i grube.
Svi mi marširamo na drugačiju melodiju.
Tako da se ne možemo promeniti.
Svako od nas je drugačiji,
ali mi smo takođe i isti.
Tvoja melodija je prezrena.
Jedan od redovnih iz parka
je transvestit.
On obožava da se oblači kao žena.
Da nije zbog njegovih ruku
nikada ne biste znali.
Zatvaramo. Vreme je da ideš.
Šta vam ja smetam?
Zatvaramo.
On se mnogo razlikuje od nas.
On nikad ne vodi ljubav s nama i mi ga ostavljamo na miru.
To pokazuje da
on maršira drugim taktom.
Njegova šminka curi, otkriva njegove bore.
Njegovo lice je uvelo i naruženo,
kao prljavi sneg u proleće
Znaš li šta je ovo?
Zaplenio sam njegovu odeću, alat njegovog zanata.
Koračao je kroz gomilu koja zjapi...
Drži se tvoje priče, važi?
Čovek koji je koračao kroz razjarenu gomilu
nije bio on, bio sam ja.
Imam tu sliku iz mog detinjstva.
Kad sam bio mali mama je stalno radila.
Kad nisam bio dobar ona mi je stalno pretila:
"Budi dobar ili će doći policajac i uhapsiće te."
Voleo sam tu rečenicu.
Policajac će doći da me uhapsi.
Čekao sam.
Čak sam pokušavao da joj smetam još više.
Nikad nisam razumeo zašto
policajac nikad nije došao.
Sedeo sam na uglancanom podu,
Čekao velikog policajaca da dođe da me uhapsi.
To su bili neki od mojih najsrećnijih trenutaka.
Kasnije, kad sam odrastao,
Video sam policajca kako šeta po parku
i odjednom se moj san obistinio.
On me je uhapsio,
a onda me je pustio da odem.
Ne mogu da kažem da nije bio ljubazan,
ali ja sam zaista želeo da mu se predam.
Da se predaš policiji?
To bi bilo dobro!
Sad mi idemo negde.
A sad da pričamo ozbiljno.
Ti imaš problem a ja ću da te izlečim.
Hajde, pričaj.
Jednog dana bio sam u parku
kad sam video visokog, lepog muškarca.
Nosio je tamne naočare i dugačak elegantan kaput.
Ispratio sam ga do njegove kuće,
do male kuće u predgrađu.
On je živeo sam.
Kuća je bila tako prazna
da je odjekivala.
Prešao sam preko debelog tepiha i seo na plišanu sofu.
Ponudio mi je piće.
Znači, nabacuješ se i bogatim ljudima?
Zatvorio sam oči
i slušao njegove korake. Mogao sam da osetim miris njegovog tela.
Čekao sam da me dodirne, da me miluje.
Malo poštovanja, molim. Važi?
Položio me je na stranicu kreveta.
Ušao je od pozadi. To je bolelo.
Izdržao sam isprva, ali na kraju sam vrištao.
Najednom, bio sam ispunjen milinom.
Zar to nije
ono što vođenje ljubavi samo po sebi jeste?
Da li je bio ovako? Stvarno?
Zaslužio si dobre batine.
Pošto se obukao, rekao je da mogu da idem.
Odbio sam.
On je rekao da mogu da ostanem pod jednim uslovom.
Rekao sam mu da može da radi šta hoće.
Kleknuo sam pored kreveta a on mi je zavezao oči.
Čuo sam zvuk njegovog opasača.
Koža mi je jela kožu dok me je udarao sve jače i jače.
To je bilo uznemirujuće, ali više prijatno.
Onda sam osetio oštar bol na mojim grudima.
Spržio me je cigaretom.
Otišao je predaleko.
Učinio si da ovo zvuči tako stvarno.
Ali to je istina. Ovde, na mojim grudima.
Samo raskopčaj moju košulju i pogledaj.
Jeb'o te!
Jesi li ti lud?
Ja ga volim.
Ti si bolestan.
Ne, ja sam gej. Ja ga volim.
Ti si...
stvarno prezren.
Nije to prezir.
To je ljubav.
Ti možda misliš da sam ja prezren, ali moja ljubav nije.
Zabranjujem ti da koristiš tu reč, razumeš?
Ljubav! Ti mora da sanjaš.
Da li ti je platio da ti uradi to?
Ili si ti tražio nova uzbuđenja?
Možda ti zaista voliš da te tuku, a?
Jeb'o te, da ne poveruješ!
Idi... sedi tamo.
Žrtva voli svog dželata.
Lopov voli svog tamničara.
Mi te volimo,
mi nemamo drugog izbora.
Kad se noću upale svetla u parku,
ja uvek imam isto priviđenje.
Vidim grupu lepih devojaka obučenih skroz u belo
Šetaju preko travnjaka.
One čekaju.
Ja sam jedna od njih.
Čekam i ja.
Zašto me ne pitaš za to?
Ja mogu da budem boginja
ili kurva.
Mogu da budem muškarac
ili žena.
Ja mogu da radim sve,
Mogu da budem ko god hoću.
Možeš da radiš sa mnom šta god hoćeš. Naročito ti.
Ali ti? Ko zna? Mogao bi da budeš mrtav...
Ako hoćeš sebi par, idi pa ih kupi. Ove pripadaju policiji.
Dobro, slobodan si da ideš.
Odlazi odavde!
Šta je?
Zašto nisi otišao?
Ja te volim.
Šta si to rekao?
Ja te volim.
Obuci ovu odeću
tako da mogu da vidim tvoje pravo lice.
To nije ono što ja hoću.
Šta onda hoćeš?
Obuci se.
To nije ono što ja hoću.
Skote! Rekao sam ti da se obučeš.
Šta ti hoćeš? Ti si prezren!
Nisam.
Da li ćeš se obući?
Neću.
Da li hoćeš da ti ja pomognem?
Hoću da vidim tvoje grozno lice.
U ovoj očajnoj situaciji
lopov se zaljubio u svog dželata.
Ljubav koju ona oseća
je neka vrsta perverzije.
Ali u ovoj priči,
ispod njene bele haljine,
perverzija i porok
nemaju mesta.
Sve što ostaje je čistota
i žaljenje.
Ispod njene bele haljine,
ona je svesna svoga tela.
Ona već može da oseti sečivo na svom vratu.
I baš u tom trenutku,
ona se baca u njegovo naručje
i predaje se potpuno svom dželatu.
Žrtva voli svog dželata.
Lopov voli svog tamničara.
Mi te volimo,
nemamo drugog izbora.
Ja te volim.
Zašto ti ne voliš mene?
Mogu da čitam tvoje srce.
Govoreći iskreno, ja nisam samo žena.
Jednog lepog jutra,
tamničar se probudio.
Lopov je spavao ispred njegovih vrata.
On nije znao kako je ona pobegla od dželata
ali znao je da neće više bežati od njegove ljubavi za nju.
To je njegova sudbina.
On zaključava lance oko njenog vrata
a kad je pun mesec,
on je oslobađa.
On uživa u njoj do kraja
počev od njenih ruku.
- Gde me to vodiš? - Sad ću da te izlečim.
Ja nisam bolestan.
Da li samo zato što te volim?
Zar ti još nije bilo dosta?
Dosta?
Postavio si mi puno pitanja.
Zašto se sam ne upitaš?
Preveo Mita